![]() | ![]() |
![]() |
Főoldal | TV műsor | Filmek | Színészek | Rendezők | Fórumok | Képek | Díjak | ![]() |
Keress | |
Részletes keresés |
DVD / Blu-ray premierek |
Furiosa - Történet a Mad Maxből *Import-Angol hangot és Angol feliratot tartalmaz* (DVD) |
További DVD premierek |
További Blu-ray premierek |
Hamarosan a TV-ben |
Blitz - Mozi+, 02:45 |
Casanova - Film Café, 03:05 |
Mad Max - AMC, 03:10 |
Egy jó ember - HBO2, 03:45 |
Másodpercekre a haláltól - Moziverzum, 03:55 |
Teljes tévéműsor |
Szülinaposok |
Thomas Kretschmann (62) |
Mario Adorf (94) |
Mucsi Zoltán (67) |
David Arquette (53) |
Martin Freeman (53) |
További szülinaposok |
Utoljára értékeltétek |
A szervezet ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Esther Esche ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
2020-03-27 01:11.03 |
Szenzációs szórakozást kínál.
Adam Shankman profisága előjön, nagyon eltalált itt valamit remake-jében. Jó ég sem tudja, hogy brigádjával pontosan mibe találtak így bele, netalán megfelelő helyről vették át a dolgokat. Az eredeti vonalak mentén vannak a legók felépítve, ám jobban lettek összerakva. Személy szerint nekem tetszenek a régi zenés-táncos művek szintén, gondolok ezzel példa gyanánt az időtálló Grease-re. Az 1978-as korszakalkotó darabban a szívtipró John Travoltával, a tündérien kislányos Olivia Newton- Johnnal, igencsak magasra tették a lécet az akkori irányzattal karöltve. Frankie Avalont fel sem konferáltam, pedig micsoda stílusos mozzanat, amikor fehér szerelésében énekli a Beauty School Dropout-ot - vizuálisan, körítésileg, énekileg máig olyasféle kuriózum, melyet csakis híresztelni lehet. Avalon, mint egy tanár, mondogatja, menj vissza az iskolába, te nem lehetsz hajkorona művész- lenézi, gúnyt űz szolidan a bukott fodrászlányból. Csíptem az ürgét, mert iszonyatosan adta elő magát, aztán kámforszerűen felszívódott. Hairsprayt hasonló vonásokkal kalibrálták be. Újragörgették enyhén, napjaink struktúrájára az 1960-as korszak öltözködését, zenéit, táncait, frizura kollekcióit, látásmódját. Welcome To The 60's muzsikája erre a legtalálóbb-eszméletlenül Broadway-s, visszanyúl picikét a West Side Storyhoz is. Besüvít AZ INTRO a Good Morning Baltimore-ra: a duci, robosztus csaj lerombol minden falat magában, mely gátakat szab benne, élvezi, amit csinál, kukásautó tetejére felugrik, dalolászik, ezért válik nagyszerűvé a táncosokkal összeragasztva alakítása. Szereplőink fergetegesen elengedik magukat, mintha vidámparkban a hullámvasúton, sergőn lenne a csapat szórakozni- mindennek ez a fő pillérje. Musicalek tartóoszlopai: Ének, tánc, könnyedség, ne lássál semmi görcsösségre irányuló jelet, hanem, mint a bambusznád olyan flexibilisek legyenek az előbb felsorolt elemek. Néhol megakad, döcög, belassul kicsit történetileg az egész, ám akkor rögvest megérkezik a zene, ritmus, amik csúcsosodnak kifelé a színészekkel együtt. Zac Efront pécézgették ki ebben a filmben, nyilvánvalóan, ő a tinilányok bálványa, habostortája volt ekkor, poszterek, újságok, magazinok címlapján ékesedett a 2000-res évek elejétől kezdődően. Ezekben a popcorn mozikban eladható, valójában neki találtak ki: High school musical, Megint 17, csak hogy említsek pár darab moviet tőle. Színészi tulajdonsága valamelyest gyönge, súlytalan, vagy talán teret ad másoknak kibontakozni, ám mozgása tényleg habkönnyed, mely kihagyhatatlan kellékül szolgál a musicalben. Zac énektudását nem mondom rendhagyónak, de tisztán, tűrhetően elénekli a without love-ot Nikki Blonskyval. Pfeiffer BOMBAJÓ, sugárzik belőle az önbizalom. Milyen TARTÁS van ebben a nőben ?! Na, de milyen! Nem megy le pincsikutyába senkinek se, miért is tenné, hiszen ő a középpontban lévő, első számú tánckoreográfusa, vezérnője csapatának. Élményszámban tetőzik jelenléte. Atomul hozzáillő karaktert szabdaltak rá, ezt a pökhendi, tökéletesen feltupírozott, beállított hajú, gyönyörű karcsúságú, koreográfus dívát erőlködés nélkül kibontja nekünk, majd a közönség elé tárja, lazaságát, küllemének ötvözetét. Mennyire fölényes, fennhéjazó gesztusai élednek meg a képernyőn-, ahogy beflangál a színpadra, porcikáját megfeszíti, félrenéz még a kamerának is azzal az arccal, mimikával, mutatva, hogy én vagyok itten a mérce, ezt mindentől függetlenül megtehetem, ha úgy szottyan kedvem. Túlzások nélkülözésével írom, voltaképpen az összes mozdulata aranyba mártott ennek a nőnek. Travolta női szerepben nem sűrűn fordul elő, lám most láthatjuk, jól állt számára ez a szerep. Fórumtársak fején találták a szöget, akik azt mondogatták, miképpen felcsillan rendíthetetlen tehetsége. Bizony, nem akárhogyan hozza az óvó szándékú anyát, az egyik vállán viszi a szerepet, másikon meg Walken überfrankón alájátszik, megtámogatja törekvéseit. Oly módon trallalázik, hogy nem rontja el a dal minőségét, pont príma helyre mennek azok a hangok, nyomja fölfelé azokat a hangokat rendesen, okés, ez nem újdonság tőle, mivelhogy a Sandyt sem piskótán dalolászta el anno a Pomádéban- etalon értékű szakítós szám. Christophert nem a szívbaj fogja elvinni, higgadt szavai a feszültségben derűt, nyugalmat, pozitivitást csempésznek. Queen Latifa alapjáraton platinalemezes énekesnő, rapper, rutinfeladatnak számított belecsapnia a lecsóba. Színészként ugyancsak helyet szerzett magának a filmiparban, odateszi erényeit, panaszmentes. Létezhetnek olyanok, akiknek meggyűlhet baja a mozival, ám szerintem a cukormáz, sziruposság velejáróival nem futunk össze. Élmény, kikapcsolódás, ellazultság magas fokú skálája mind a mai napig kiéleződnek eme alkotásban, amelyet méltán hívhatunk musicalnek! |
2020-03-26 10:58.30 |
Nem éppen diszkrét dráma.
DiCaprio soványságát ellensúlyozza a színészi kvalitása. De most komolyan, mond meg, milyen cingár itten ?! Gilbert Grape-ben más a karaktere, ám elárulom nektek, miképpen ottan még ennél is nagyobbat játszik. Johnny Deppnek repülőjegyet ad más bolygóra. Életszagú, brutális életsorsok, utcai perpatvarok kerülnek prezentálásra az Egy kosaras naplójában. Ahol a kosarazás kirakat, valaminek az elfedése, ami belülről indulatokat, harcokat, megpróbáltatásokat vált ki az nem más, mint a DROG. Mire vetemedik az ember, mikor szüksége van zsetonra, például 30 dollárra. A WC-ben mit visz véghez ez a srác- hátborzongató. Mintha nem lenne holnap, oly módon akarja a cuccot, akármire képes, hogy sikerüljön megszereznie. Annyira akarja, mint levegőt venni- eljut erre a pontra. És ha eljön ez a pont, akkor sikerülni fog. Sosem az számít kit/mit akarsz, hanem hogy MENNYIRE akarod! Őt nem érdekelték a kényes szituációk, nyafogások, kifogások, betegségek, odament és elvette, ami kellett számára- komáztam beállítottságát. Jönnek a cucc által kiváltott elvonási tünetek.. Anyag nélkül fejedet verheted a falba, mert iszonyatszenvedésen, fájdalmak vájkálnak az ember testében, fejében az elvonás alkalmával. Padlón kúszás, mászás, sóvárgás, függőség kialakul, kérlek, adj már kábítószert nekem. Kávét szoktam inni napi 3-4 alkalommal, és egyszer megvontam fél napra. Ne tudd meg, kissé rossz állapotba kerültem. Drogokkal, illúziónövelőkkel, kábítószerekkel ennél keményebb mellékhatások jöhetnek elő. Meglepett Mark Wahlberg játéka, felvette a versenyt Leonardoval, amit örömmel konstatáltam. Drámájában, kötözködésében lehajított egy krapekot az emeletről. Játékán kívül rendelkezett testfelépítéssel is, eljárt szépen gyurmázgatni. Jó erőben volt, ez látszott rajta. Erős, lesújtó, kissé kényelmetlen látni ezeket a lelencé változott kölyköket, akik így tengetik napjaikat. Lelassítja az embert percekre, órákra, hogy elmélázzunk a látottakon. Mondanivalója elméleteket röppenthetnek fel az egyénben, ezért túlnő az átlagosság kupacán. |
2020-03-26 09:22.04 |
Cartagena.
Két város tartozik e név alá, az egyik Kolumbiában van, másik pedig Spanyolországban. Elmentek a tengerentúlra, ott forgatták le, Lambert 6 hónapon keresztül tréningezett a forgatás helyszínén. Kolumbia nyomornegyedébe visznek a képsorok, ahol erőszak, sose mennék oda többet körülmények, csövesek, vírusok, járványok vannak napi szinten, és a többit, ha leírnám, akkor a pokol bugyraiba küldenének engemet.. Mentális problémák felhőkig érnek (léteznek helyek, ahol úgyszintén ez a helyzet). Oly kevés ottan a munkalehetőség, hogy a megélhetésért bármit, de a szó legszorosabb értelmében bármit, amit el lehet képzelni, megtesznek az emberek. Mihez tudnám hasonlítani ezt a filmet, hát mondjuk a francia nemzetiségű Életrevalókhoz. Csak valamivel másabb, mivel itten egy férfi törődik az ágyhoz kötözött, autóbalesetben lebénult beteg nővel. Christopher Lambert a matracon alvó, piás, dolgozni vágyó komornyikot remekül alakítja, fogalmazok szebben, az ápolót, aki életében netalán először igyekszik glédába vágnia magát, és támogatja a nyaktól lefelé semmit sem érző, anyagi javakban nem szűkölködő, ágyhoz szíjazott hölgyeményt. Szabad perceiben szórakozóhelyeken züllik, vagy az elzüllött utcán kóborolgat, piálgat zugban. Magához édesgeti a bokszoló lányt, akinek lehetőséget teremt némi változásra, 5000 dollárba fogad, hogy az ő trénersége alatt sikert fog elérni vele, életét megváltoztathatja. Ápolónk olykor összeverve, másnaposan visszatévelyeg betegéhez, ám valamiért nem rúgnak egy jó nagyot bele ebbe az emberbe, már így is megzuhant állapotú, újabb rúgás vesztét jelentené. Mérgelődve, ám megbocsát a főnökasszony neki. Amikor itatja az egereket Marceau, ahogy ez az alkesz, léhűtő ipse ránéz- az döbbenetesen EMBERI! Arcán látszódik, hogy a fenébe ne akarnám őt, megtennék érte e lélegzetvételben majdhogynem mindent, és ez a szeretetének legékesebb bizonyítéka, ám mégis pajzsát nem veti le egészében, merthogy büszkeségével, negatív énjével vállalja önmagát, ezzel mégsem alázkodik meg a testi fogyatékkal élő nőnek, nem rendeli alá lényét teljesen, hanem csakis egyes dolgokat tesz meg érte, amik fejlesztésre szorulnak személyiségében. Úgy érzem helyesen, szégyenkezés nélkül cselekszik. Gyakorolja az értő olvasást, szóhasználatot, elmélyülést. Visszafelé ugyanez a kölcsönösség igaz: friss levegőn korzóznak, napfényben napoznak, beszélgetnek, majd a habokba merülnek. Ezzel a kölcsönös rezonanciával alakul ki a kapocs, az ápoló férfi és a nő között. Vágyakozás, érzelmek elkezdődik mindkét fél irányából, csendesen, lapulva, szavakat háttérbe szorítva, védőbástyájukba egyre jobban behatolva, valós beteljesülés hiányában történnek mindezek. Sophie gesztusai tetszettek, sőt rabul ejtőek voltak, beszólásait, piszkálásait, belső tartását élmény volt látni. Én jelöltem volna itten valamiféle érdemre. Teljesítménye súrolta a maximálist. Cseppet sem vidám, nagyon komoly, mély, elgondolkodtató, emocionális intelligenciát igénylő, mintha az óceán mélyébe merülnél bele, megtisztítana, felszabadítana, feltöltene a sós víz, szellő, és a napsugár, no, ez egy ilyen darab. |
2020-03-22 13:14.32 |
A magyar címe: Néma bosszú.
Frank Valera ügyvéd, aki a romlott bűnözőket védi, ezzel hamis perekben győz, hosszú évek babérjait aratja le így, ám nem számol ennek hátulütőivel. Ez okozza későbbi csavarját a sztorinak. Szerető családja van, szép felesége és egy lánya, de munkája jóvoltából elhanyagolja őket, sosincs mellettük, csak esténként találkoznak egymással.. Az elkoptatott szeretlek szót gépiesen kiejti, ám tettekkel ezt nem támasztja sosem alá. Beüt a krach, amikor a lányuk iskolai fellépésének estéjén haza autókázva elrabolják lányát, feleségét, majd megölik mindkettejüket. Frank nincs ott, igen, sosem volt elérhető szükség esetén- ezt nem tudja magának megbocsátani. Ezért önostorozás, büntetés céljából ketrecharcosok közé keveredik, és szétvereti magát a benga álatokkal. Napszemüvege elfedi a szemei alatti sérüléseket, hegeket. Munkahelyén beadja felmondását. Figyelmének hiányában a sikátoros, utcai csihi-puhi során beleszúrják lábába a kést, beesik a könyvesbolt kirakatába, és onnantól elkezdve megváltozik valami benne. Kezébe kerül a római származású császár, filozófus, Marcus Aurelius olvasmánya, amit sebére nyom, hogy csillapítsa vérzését. A bölcselkedő könyvéből tanulja meg az önkontrollt, filozófia irányzatokat, ezek újdonsült gondolatokat ébresztenek bosszúja iránt. Ilyesfajta motivációs monológokat tartalmaz az elmélkedések könyve: Ha másvalaki meg tudja csinálni, TE is megtudod! Ráeszmél arra, voltaképpen nem ő a bűnös, hanem az a személy, amely elkövette a bűnt. Ránéz szerettei fotójára, aztán bemos öklével a tükörbe, akkor revansa új értelmet nyer. A visszavágás sokszor az emberek túlérzékenységéből fakad, annak az alattomos szemétnek szintén legyen rossz, érezze azt a fájdalmat, amit velem tett- itt érthető is mindez. Harcművészeti oktatóhoz jár, rátör a kondizás, olvasgat, miképpen embert faragjon magából. Kutató hadjárata a vasúti sínek mellé viszik, forrónyomon jár, az elkóborolt, betanított nyomozókutya szintén őneki segít, kiszagolja a nyomokat, melyek elvezetnek a tetthelyre. Kégliében feljegyzések, iratok, firkálások lógnak tábláján-, ezeken rágódik némán, mivel némasági fogadalmat tesz, amíg meg nem bosszulja szerettei halálát. A környékbeli ápolónő segítségére siet, mikor megsebesül az utcai bunyóban, ő látja el sebeit. Huligánok, suttyók zsarolják megmentőjét, hogy szerezzen nekik drogot, főhősünk pedig felaprítja őket. Fight scenek ugyan szemeidet oda csalhatják a képernyőre, mivel kemények, ám jócskán buheráltak számítógépes trükkökkel, amik picikét műanyaggá tették ezeket a perceket. Azért léteznek igencsak vezérelt, brutális mozdulatok. A közeg sötét, esős, véres, miképpen minél borúsabb, sivárabb, árnyaltabb kivitelben fesse le nekünk az Acts of Vengeancet. Antonio Banderasnak előkerülnek lapjai erre a karakterre, amiket ügyesen, nem egyoldalúan használ -, sanyargatja, marcangolja, leissza önmagát gyászában, tud erőszakos, feldúlt, kőkemény, megengedőbb is lenni. Megértjük cselekedeteit, asszimilálódunk ezekkel a cselekedetekkel. Mellékágon a szereplők kifejezetten jónak mondhatóak. Thriller elemekkel szolgáló visszajátszások, képi lassítások, közelítések ülnek a filmben. Aurelius tanításait bevillantják a nézőknek, hogy mi úgyszintén elmélkedjünk, okosodjunk ebből valamit. A sztoikus bölcs szavai: Legjobb bosszú az, ha más vagy ellenségednél. |
2020-03-20 11:56.10 |
„A szenvedélyt nem lehet kordában tartani”
Kolumbusz egyik szállóigéje. Itáliai tengerészünk keresztülment bátran mindenen, tömegekkel, matrózokkal, felsőbb erőkkel szemben, és kiállt az igazáért, mivel az áthatolhatatlan óceán, felfedezés volt egyetlen csillapíthatatlan szenvedélye. Sokan bemocskolták, nem hittek neki, hülyének, abnormálisnak tartották, ám nem foglalkozott ezzel, hanem elindult tervezett útján, valami inspirálhatta belül, fricskát mutatott a kérkedőknek. Nem adta fel vízióját, becsvággyal telítve elhajózott legénységével olyan messzire, melyeknek csak örök álom maradt, ám ő ezt az álmot valósággá váltotta. Évekig tervezte útját, Palos kikötőjéből indult útnak, a csillagokra támaszkodva lőtte be az útirányt, amit ő maga sem tudott valójában. Vangelis dallama a Santa Maria árbocainak felhúzására, elfeledteti az összes sérelmet bennem. Az 1984-es Bounty kalandfilmnek szintén ilyen jó a zenéje, hanem jobb. Ridley Scott géniuszi érzéke megmutatkozik. Fényképek mutatnak, mi több még a színészi játékoknál is talán erősebbek. Armand Assante efféle kalandfilmekben szokásához híven megvillan, itt szintén ezt teszi. Weaver színre lépései kiválóak, mint ahogy Michael Wincotté ugyancsak azok. Depardieu hengerel, megfelelőbb embert nem lehetett volna erre a szerepre választani, úgy érzem, hogy közel áll a valóságbeli Kolumbuszhoz. Városát felépítette a semmiből, de a természet erőivel dacolni nem szabad, ezt nehezen ismerte fel, nemeseket alantas munkára kényszerítette, próbált egyenlő rangon bánni majdnem mindenkivel, mégsem vezetőnek született, hanem FELFEDEZŐNEK. Beatrixének gyönyörét pedig a távolságban kezdi el igazán értékelni, abban az ölelésben újra minden megbecsülése fellelhető iránta. Scott történelmi hihetőségét sokan froclizták, ám művét kihagyni semmiképp sem érdemes. |
2020-03-18 11:28.13 |
Arra hajazok, miképpen ez Robert Redford mozija.
Merthogy emberünk igencsak kézben tartja az eseményeket, tolja az energiáját megállás nélkül, élteti ezt a filmet. Úgy, hogy a többi szereplőink sem muzsikálnak rosszul. Jon Avnet adta nevét eme darabhoz, megsúgom, ő később producere volt a híres Fekete hattyúnak, amiben Natalie Portman játszotta a fanatikusan tökélyre törekvő balerina lányt. Sztorink a médiavilágra forszíroz: A vidéki csacskaság, soványság Tally Atwater, akit Pfeiffer játszik, eleinte pincérnőként keresi kenyerét, ám ő másra vágyik, szeretne kitörni a felejthetőség skatulyájából. Mer nagyot álmodni, így hát a médiaszakmában próbálja feltalálni magát, nem sejti, hogy tulajdonképpen mi is vár rá. Kezdetben diszpécserkedik, határidőnaplókat vezet, majd lassan tornázza fölfelé személyét azon a bizonyos ranglétrán. Warren Justice vezérigazgatója szapulgatja, beszólogat neki pályája kezdő lépcsőfokain, vele csináltatja meg a kávéját, ruháját tisztítóba viszi.. Királyként ugráltatja beosztottját, aztán meglátja benne a tehetséget, ebből kifolyólag lehetőséget kínál Tally számára a népszerű 9-es csatornánál, ahol időjárás jelentéseket ad, azután riporternő lesz belőle. Léteznek bonyodalmak, szitkozódások, televíziózásban lévő kíméletlenségek, széthúzással járó kellemetlenségek minden órában felmerülnek. A környezet izgalmai, izzasztó pillanatai bemutatásra kerülnek. Villants rá Redfordra, szinte megemeli a képernyőt egymaga, pedig már 60 évesen, kissé ráncosan mutatkozik itten, mégis KARIZMÁJÁVAL a többieket eltünteti a színről. Manusunk árassza magából a tökösséget, ami falat kenyérként kell ebbe a kreativitással teli showba. Vág az esze, teljes fordulatszámon dolgozik, információi vannak munkatársairól, háttéranyagokról, spiclijeiről. Ennek az iparnak minden csínját-bínját kitanulta, furfangja, előreláthatóságának tudása kérdőjelet nem von maga után. Hajtás van éjjel-nappal, sikeresség érdekében naprakész hírek, anyagok, bejátszások szükségesek. Melyik riportalanyra ki csap le hamarább, mi módon férkőzik az egyén szorosabban hozzájuk-, ezek kulcsmomentumok. Helyszínfelismerés, leadni a drótot időben, hogyan lehet valódibb, nagyobb nézettséget hozó riportot készíteni. Itt nem tojhatsz be, muszáj bedobni magadat a dzsumbujosabb, veszélyekkel körülvett, keményebb szituációkban. Az oknyomozó riporter elvándorol balesetek, leleplezések, börtönkörülmények, távoli kontinensek eseményeibe.. Rideg fickó, mivel szerelmét majdhogynem mindenáron beküldi célja miatt a veszélybe, húz azért erősen a karrierista, nyereség oldalára- média a haszonszerzésről szól! Mondjuk, áldozatot szintén hoz kiválasztottjáért, mert az ő kérésére feleségül veszi, azonban ez a házassági szál annyira szépen nincsen kimunkálva szerintem, ám elnézem mostan ezt rendező úrnak. Mozi kellős közepén Warren felolvassza páncélját, meglágyul kőkeménysége a lány iránt, és Atwaterbe szeret- mozgólépcsőn lezajló búcsúzáskor erősödnek fel a kanadai születésű Celine Dionnak hajlítgatásai, hangskálája. Because you loved me-t énekli, 90-es évek végén, a rádióállomásokon állítólag naphosszat játszották, nem véletlenül, mivel három országban is number one lett ekkor, ami kicsit szól a felek kettétöréséről-felemelkedéséről, de nem megy át csöpögésbe, csak csöndesen, lovagias elképzelések szerint slisszol a romantikusság vonalán, ezért legendásan illik filmünkhöz. Főszereplő férfink repülőtéri elköszönését szerelmétől oktatni kellene, azzal a fineszes magabiztossággal, mosollyal üzenve, hogy most csáó, elrepülök némi időre, ám vissza fogok térni hozzád.. Végére megérkezik a sokk, Robert végszava, amit a kivetítőn mondd el: Te vagy a Nap és a Hold egy személyben. Főhősnőnk a konferáló beszédét megtartja, ellenben nem súgógépére hagyatkozik, hanem ÖNMAGÁT adja, melyet egész életében oktatott neki a másik fele. |
2020-03-16 15:40.16 |
Kedvelhető a One Fine Day.
1996-ban rendezte Michael Hoffman. 24 órát pörget le a mozi, melyről azt mondanám, hogy meglehetősen komfortzónában tartózkodik, ám dialógusai jól meg vannak írva, színészi játék panaszmentes. Karrier vs gyermek, melyik fontosabb, erre megy rá a sztori. Én úgy gondolom, egyensúlyozni kell a kettő között, aztán majd az okosabbak megmondják erre a tuti választ. George Clooney egy Jack Taylor nevezetű újságírót alakít, aki olyan egyszerű, szétcsúszó, felelőtlennek is mondható, ám valahogy érezhető legbelsejében jószívűsége, miképpen ért a gyerekek nyelvén, FOGLALKOZIK velük, és ez az, ami igazán számít. Ő ekkor már nagyban játszott a Vészhelyzetben, ez mindenki számára ismerős sorozat lehet. Két gyerek hozza össze a felnőtteket, persze sablonos megoldások burjánzanak ebből ki.. Michelle Pfeiffernek a mai női egyedek csak jelenthetnek, vénuszi szépsége megkülönbözteti csomó túlhájpolt hatásvadász lánytól. Manhattan, Rockefeller Center, sárga színű taxi - na, igen, New York felgöngyölített életvitelében járunk. Igaz, az indiai monszun ideje alatt nincsen ennyi eső, mint amennyit ide varázsolnak nekünk, de nem ez a fő, hanem az életszerű jelenetek-például mikor Pfeiffer a személyes meghallgatáson beszél a bizottság főnöke előtt, kamera ráfókuszál, Clooney pedig figyeli őt a boci szemeivel az ablakon keresztül, tekintetében látszódik a keservesen szép vágy, mely arra készteti, hogy beleszeressen ebbe a nőbe. Újat nem tudunk meg, ledöbbenni sem fogunk a vége láttán, viszont könnyedsége, mókái, érzelmek szerénysége révén elnézegethető kategória. Kenny Loggins for the first time balladája simogat, és keretbe foglalja ezt a 108 percet. |
2020-03-07 23:18.33 |
Romantikus, zenés-művészfilm.
Steven Kloves rendezte, önös forgatókönyvével összefűzve, ám a Grammy-díjas amerikai zeneszerző, zongorista David Grusin magnetikussága jóvoltából kel életre ez a mozi, s angyali hangzásvilágot teremt, amely nem válik felületessé. Komolyság, valódi élethelyzetek sugároznak ebből az alkotásból- vélek ezzel a lezárásra. Grusin olyan esztétikus hangi atmoszférát tesz a moziba, mely megtalálhatja az arra befogadottabb nézőket szintén. Michael Ballhaus egzakt operatőri hajlama megmutatkozik, éles fényképezése rendkívül sokat nyom a latba. Seattle képei a háztetőről fényképezve, na és a bár fotói fantasztikusak. Az utolsó csepp nevezetű kis gyöngyszemhez tudnám mérni az 1989-ben leforgatott Azok a csodálatos Baker fiúkat. Történet cipelgeti magával a konfliktus-harmónia megfelelő egyensúlyát. Testvéri szeretet bájos sztorija csiholódik ki újra. A két Baker testvér zongorázik bárokban, évente 300-szor lépnek fel közönségük előtt, majd találnak egy énekesnőt maguknak, akit kikupálnak picikét, középre rakják a színpadon, úgy támasszák meg őt zongorajátékukkal, Pfeiffer pedig HASZNÁLJA nőiességét. Jeff Bridges az egykedvű, iszákos, dohányzós jazz zongoravirtuóz, aki testvéréhez van mágnesként ragadva. Ám cigarettájának szívásában fejezi ki elmismásolva azt, hogy testvéréből nem kérne már többet. Mélabúját, szomorúságát, szenvedélyes érzelmeit magába elfojtja, voltaképpen hangszerében tudja csak kiélni a valós érzéseit éjszakánként. Jeffről véleményt formálhatsz negatívan, ami érthető is, miképpen egyfajta nemtörődöm alkat, ámbár ez nem egészében helyes megállapítás. Azért a szomszéd kislánnyal foglalkozik, nevelgeti, szabadidejében zongoraleckéket, instrukciókat ad neki, ebből kiderülhetnek pozitív jellemvonásai. Beau Bridges testvére, egyben elválaszthatatlan cimborája, a banda motorja, ő egekig érő kötelességtudattal rendelkezik- a fivérek szöges ellentétei egymásnak. Kivel is lenne érdemes folytatni az írásomat, hát nem mással, mint Michelle Pfeifferrel, aki szemeivel képes megállítani az embereket, és a levegőt a férfiakba szorítja néhány percre. Minden idők egyik, hanem a legszebb, legvonzóbb színésznője, és nem elfogultságból fejezem ki ily módon magamat vele kapcsolatban. Szépségének csúcsán létezik ebben a filmben betöltve 31. életévét. Ő az arcával, hangjával, testével csinál szinte mindent. Erotikát csempészi nekünk mesebeli billentyűk csengéseire- nem kerülgetem a forrókását, arra vacillálok itten, mikor a klasszikus Makin 'Whoopee" –t elénekli Susie Diamondként piros kosztümében, a fekete zongora tetején nőies testét hosszában elnyújtva, ahogyan beleáll az ütembe, belenéz a kamerába azzal az arcszerkezettel, aztán elegánsan lecsámborog a kellékről, és nekitámaszkodik zongoristájának hátához - élményszámba menő előadás. Bridgessel a hotel báltermében traccsolnak, lufik, pezsgők, konfettikbe burkolózva – Lépked be a piano, szaxofon, és Jeff elkezdi masszírozni bársonyosan, vágyakkal túlfűtött porcikáját Pfeiffernek,- miféle maradandó szegmentumokat pipálnak ki! Ám keserű-édes, hihető véggel zárul ez a 113 perc. Nyilalló, bús zongorahangok kísérik mindezt, és az a lexéma, amivel belépett forgatagába főszereplőnk, ami így hangzik: Intuíció. |
2020-03-05 22:14.06 |
Engem lekötött.
A nagyok tudják, hogyan lehet lelassítani az időt. Mivel a bajnok időt ad magának, és nem görcsöli szét a tét, feszült szituációkban ugyanolyan higgadt tud maradni –ez az, ami megkülönbözteti másoktól. Filmezés univerzumában Kevin Michael Costnerben szintén megvan ez a titulus, mert talán nem olyan szerencsés, mint némelyik agyonmajmolt sztár, voltak gondjai, földhöz csapta már jó párszor az élet, ám még ennyi idősen is képes minden életerejével nekifogni újra munkájához, és hozzásimul szinte bármilyen karakterhez. Agilisen, precízen, elmésen, kifundálva használja fel azt a felépített sok-sok ezer órányi munkát, amit életpályája alatt annyit tanult. Remekül hozza a konfliktusokkal körülszőtt játékos menedzsert, akinek fellépésére, racionalitására, problémamegoldó készségére bizonyára elengedhetetlen szükség van ebben a bizniszben. Amikor az öltözőben hevesen beszélget irányítójával, akkor szembeötlően kijön magabiztossága. Ám ő sem tévedhetetlen, sebezhetetlen ember a 2014-es Draft Dayben.. Costner sármja, megjelenése e korban is tekintélyt parancsol. Jennifer Garner a mindent elintézek neki nevezetű titkárnője, e mellett viszonyuk meglehetősen eltitkolt- általában bújócskáznak a szertárban. Garner jól játszik, kémia működik közöttük. Amúgy hasonló stílusú nő, akárcsak Kevin szőkésbarna hajú 46-éves felesége, akit úgy hívnak, hogy Christine Baumgartner, ő sem az a formátumú szépség, akinek sarokba kell húzódnia-, dőlj hátra, és vess rá egy pillantást. Szemmel láthatóan megáldotta a sors azzal, amit úgy hívok: Kisugárzás! Filmünk életszerűen bemutatja nézőinknek eme sport belső kulisszatitkainak gubancait, feszkókkal, hőzöngésekkel teli sötétebb oldalát. Mikor órák, percek, sorsok múlnak egy-egy meghozott döntésen. Cleveland üzletembere szeretné leszerződtetni a leghíresebb irányítót, ám menedzser úrnak, persze hogy idegtépően motoszkál búbjában az, miképpen ez a srác sem makulátlan, és ötleteivel próbálja kideríteni mi igaz és mi nem. Videó felvételeken elemzi jövőbeli játékosát, nüanszírozza hibáit, ezeken rágódik egyedül. Nem hagyja nyugodni, addig keres, kutat, amíg rá nem jön a végső megoldásra. Vajon erre a játékosra tegye e fel majdhogynem mindenét kérdezi magában. Ott a kétség, hogy mennyire őszinte, becsületes az NFL legjobbja. Megláthatod hogyan csavarja meg a történetet főszereplőnk, ami válasz erre a kérdésre. Felek közti kommunikációk eléggé erősek, pergősek. Bejátszások, képi vágások-csúsztatások, lassítások, színészi alakítások, az utolsó mellékszereplővel bezárólag tökéletesek. Zenei munkát lehetett volna tán alákeverni egyes jelenetekhez ütősebben, ám tojok most rá, merthogy erre a közel két órára nagyon megéri leülni. Akármilyen ficakból szemlélem, nem járok messze az igazságtól, ha azt mondom: Profi Mozi. |
2020-03-04 19:54.18 |
Unalmasságba fullad.
Francia kis faluban járunk, ahol a falu lélekszáma elég kevés, vagy inkább úgy fogalmazok, hogy mindenki ismer mindenkit, vidéki környezet visz színt bele. Nelly tündöklő családanya, ápolónő, aki kötelességeinek eleget téve, odafigyeléssel foglalkozik gyerekeivel, ám férjétől már réges- régen elszigetelődött. Aztán bekövetkezik a dráma, merthogy egy napon hirtelenül meghal ennek a nőnek a férje és onnantól kezdve megtörik valami benne. Láthatjuk lelki sanyarúságát, amik belül kezdik lassan felőrölni- a hangsúly ezen van. Férjét otthon szeretné tartani ameddig csak lehetséges. Ősz, halál, elmúlás hármas faktora jól érzékelhetően feltűnik a moziban. Ami halott, az is lehet szép-,ez sokunk számára érthetetlen, morbid,groteszk, és ezt nem szájbarágósan, hanem gondolataink közepette mondja ki nekünk az Este találkozunk. Nyomasztó hangulat övezi véges végig a filmet. A csodálatos Sophie Marceau-on kívül színészi játékot ne nagyon keressél, mivel nincsen. Párbeszédek gyöngécskén vannak eljátszva. Léteznek az őszi természetben szépen megvilágított képsorok, utópisztikus csengések, kameraállások, amelyek emelnek valamelyest az egészen. Ám ez mindössze hármas. |
2020-03-04 09:46.40 |
Az a valaki fel szokott azért bukkanni. Hisz, tudhatnád, hogyha úgy érzem, akkor szembe megyek a fórum népével is. Izzó parázs vagyok a hamu alatt. Komolyra fordítva a szót: Eredeti hangja Audrey Hepburn-nek aláírom, hogy elegánsabb, ám ahhoz a ripacskodó virágáruslány karakteréhez a magyar nyelvű szinkron szerintem kézenfekvőbben ráillik. |
2020-03-03 22:39.25 |
Figyelj! Hallottam, ám nekem Audrey magyar szinkronja sokkal energikusabb, olyan mintha széttépné a vászont. POWER-ben egészen más skála Igó Éva. Fejet hajtok, ha számodra jobb az eredeti Hepburn hang, az puhább, kislányosabb, egyszerűbb, visszafogottabb.. Én azonban Éva hangjával érzem igazán át a női energiákat, amik fortyognak, majd kitörnek. Rex Harrison saját orgánuma viszont stílusosabb, mint a szinkronhangja. Átadja jobban a műveltségének, karizmájának valódiságát. |
2020-03-03 12:09.37 |
Két szóval: Tökéletes Musical.
Minden elemével egybevéve az. Szereposztás, párbeszédek, zene, táncmozdulatok, szólamok, ének, vágás, rendezés, színészi játék, forgatókönyv, nyelvi megoldások, plusz, még amit te ide tudsz képzelni. Csak megkarcolni lehet a My Fair Ladyt! Ki tud kapcsolni, rólam is lehántolja az összes kérget, nyűgöt, indulatot eme bő két és fél órában. George Cukor magyar származású, de Amerikában dolgozó filmrendező volt.(Gábor Zsazsa színésznő, akiről legendák keringtek szintén kint élt, törte bizony a magyar nyelvet rendesen- ő mondta, hogyha gyönyörű vagy bármit megkaphatsz, amit akarsz. Zsazsa meg is kapott sok mindent- korántsem középszerű dolgokra lavírozok itten.) Cukor hírhedtnél is hírhedtebb mérföldkőnek mondható 1964-es rendezésű musicalje, amiből megannyi film, színdarab, miegymás táplálkozott később. Henry Higgins a sznob, a nyelvész, a professzor, maga a megtestesült erkölcs és kultúra, aki először elkezd tudálékoskodni, hogy ő mindenkinél mindent jobban tud. Információi birtokában, döngető önbizalmával fényezi ezzel önmagát. Lehajítja aprópénzét a földre, ottan mutatja meg felsőbbrendűségét, ezzel enyhén megalázza az ágrólszakadt virágáruskislányt. Aztán földöntúli feladatba vágja fejszéjét, merthogy úrnővé szeretné csiszolni az iskolázatlan, elesett penészvirágot. Ő szigorúan, katonás fegyelemmel elkezdi tanítani Elizát a helyes kiejtésre, artikulálásra, etikettre.. Túllő saját célján, emberi mértékein ez a férfi. Túlzásokba megy át, magasztos célnak veti alá magát. Nehéz felismernie azt, hogy hol vannak a határai, ám személye pontosan ettől válik zseniálissá. Színházban Alföldi Róbert játssza ezt a főszerepet, hozzáteszem nem véletlenül. Nem árulok zsákbamacskát azzal, ha azt állítom, miképpen egyszerűen más az értékrendje ennek a sárba tiport Elizának, ám bájosságával, elesettségével karöltve annál jobban kedvelhető, beférkőzhet szívedbe pont a hiányosságai, problémái, eltorzult kiejtése révén, amik majd fejlettebbé csiszolódnak a napok leforgásával. Valakinek a személyiségét átgyúrni netalántán mindennél nehezebb feladat, Henry mesebeli terve, vagy inkább úgy szólva álma kezd valósággá válni, ám jól figyel arra, amit most mondok, mert ebben a küldetésben mindig FANTASZTA marad valamilyen szinten Higgins- és itt ez a LÉNYEG! Harrison - Audrey párosról elmondhatjuk: páratlanul játsszák szerepüket. Audrey Hepburn ekkor volt a csúcson igazán, frenetikusan hozza mind a két jellemet, egyik legerősebb szerepét láthatjuk.(Ám ehhez kellett Igó Éva mesterien előadott szinkronhangja is). Halak analóg tulajdonság egyaránt létezik személyiségében- ezt nem bántásból, csakis azért hozom fel, mivelhogy erre a szétfolyásra, lecsúszásra hajlamos, alacsonyabb rendűsége remekül passzol. Meg az aquariusi, bolondozó, flúgosabb, játékkal, kacagással teli énje is jól érzékelhetően átjön. Bogyókat tesz a nyelve alá, ily módon gyakorolja a kiejtést és sikeresen abszolválja ezt a kihívást. Cicero csinálta ezt az ókorban- így pallérozta szónoki képességét csiszoltabbra. A mű utolsó kockái az akkori viszonyokhoz mérve helyénvalóan, okosan, kellő finomsággal van megoldva, szükséges jellemfejlődés megtörténik Higgins személyében, aki megmutatja lelkiismeretét, mert a lélek isteni szikrája ott rejtőzik azért benne, ez az, ami végül felteszi i-re a pontot. |
2020-03-01 15:51.02 |
Francia világa miatt: Different!
Kettő között billeg a mérleg állása, mivelhogy található benne komédia, ám a komolyabb vonal lépdel szépen előre. Sokszor nem minden az, aminek látszik: Domenica és Bertrand házassága kívülről boldognak tűnik, viszont ez csak csalfa látszat. Férfink építkezési vállalkozó, dúskál minden földi jóban, ellenben feleségét egyszerűen kihasználja, és félre is lép előszeretettel. Országúti cangázás a lételeme, ebben otthonosan mozog. Betoppan egy harmadik fél, aki megkutyulja a dolgokat. Újdonság az, hogy a férj és a szerető barátságot köt egymással, nem kemény keretek gyűrűjében oldják meg nézeteltérésüket, hanem közös érdekeket nézve haladnak- valami hatalmas dolog, ha mélyebbre leásol magadban, akkor rájöhetsz, hogy ez így van. Vincent Perezbe szorult némi karizmatikus tehetség, ezzel képes élni. Szignifikáns karaktere ottan vehető inkább észre, amikor a sötétben borozgat, megtörve egyedül, klasszikus zenét hallgatva- az ilyesféle mozzanat ad ízt igazán ennek a filmnek. Meg hát, Sophie Marceau: A NŐ, akit lejjebb perfect definícióval taglaltak. Aki nem támaszkodik másokra, egyedül oldja meg gondjait, és rájátszik férjére, azért, miképpen lássa, hol vannak az ő határai, meddig menne el érte. Bertrandot nem olyan fából faragták, hogy csak úgy behajítsa a törölközőt. Jelleme megszilárdul, elkezd ragaszkodni, harcol, azért akiben ÉRTÉKET talál. Annyira fifikásan nincsen összehúzva a vége, nagy csattanó sincsen, ám valahogy franciás nézetei jóvoltából elütközik a temérdek ilyesfajta filmtől. |
2020-02-29 23:44.27 |
Túl a csúcson még mindig nézhető mozinak mondható.
Dob, ritmus, road, hegyek négyes kombinációja, ahogy feljön a vászonra: Kitérve ezzel a zenére, fényképezésre, ahogyan azt a hosszú kamiont forgatja a széles úton Sly, Robin Zander " In This Country -re- üt, perzsel, adagolja a feelinget. Szerintem Sly-nak azért nem ez élete alakítása, ám ezt a kissé mamlasz, nyugodt kaliberű, mégis belül mindenre elszánt, kitartó kamionos fickót jól hozza. Ő kettő karaktert képes igazán felmutatni: Rocky-t, aki szintén ilyesmi. Merthogy Rockynak nincs technikája, tehetsége sincs, csak szíve van, és még ennél is nagyobb kitartása. Tigris tekintet- Eye of the Tiger! Meg ott van neki a Specialista, ahol Sharon Stone-t kell pátyolgatnia, misztikusan, szenvedélyesen. Vérprofi csávó: a kávéscsésze tányérjának az aljára rejti bombáját és úgy repíti égbe ellenfelét- ez a fegyvere ott és akkor. Ezt a kettőt tudta életpályája alatt maradéktalanul szállítani. A kisfiú nagyobbat, erőteljesebbet dobbant színészileg, mint Stallone, ami majdhogynem blamás lehet, de ez elfér ebben a másfél órában. Az a bizonyos életérzés, szabadság, küzdelem, amik miatt szerethető film. Az Apa szabadnak érzi magát, Ő a Sas, aki nem vadászik legyekre- Bika Hurleyt szeretné legyőzni a verseny végén, Hurley kétszer akkora, mint ő, ám őt nem tántorítja el semmi és senki. Hisz magában, nem adja fel. Kamionozásról, Szkanderezésről azt hiszi, hogy ez az élet értelme, aztán rájön, voltaképpen ez nem így van. A fia formálja a személyiségét… Kettejük viszonyára kitér a mozi, ez adja nekünk a fő cselekményszálat, meg a szkanderverseny. Sly mondanivalója: Semmi sincs ingyen az életben- vitán felül így van, és amilyen szomorkásan, hitelesen mondja a fiának, akkor azt éreztem, hogy az tényleg IGAZ! Kenny Loggins- Meet me half way-re reggel együtt fekvőznek a fiával, testedzést végeznek a felkelő nap sugaraira, ezzel kovácsolódnak össze.. Igen, ezektől jó, élvezhető, és talán megunni sem lehet az Over the toppot! |
2020-02-29 18:14.28 |
„Sophie Marceau nincs rá jobb szó,gyönyörű:van nála jobb alakú,van nála szabályosabb arcú,de azokban nincs meg az,amitől NŐ a NŐ valóban,márpedig Sophie ennek a varázsnak birtokában van,erőlködés nélkül.Mikor meg van mosva a haja és ül az ágy szélén,vagy amikor ruhát próbál,a férfiban kicsit bentragad a lélegzet,és ez teljesen más,mint a szex iránti vágy,birtoklási vágy,efféle földi pacsmagok:a szépség csodálata,csak úgy,érintés nélkül belélegezve azt,és megköszönni a világnak,láthattuk.Többek leszünk tőle,pedig meg se kóstoltuk.”
Szamcsi bácsi! Tökéletes megfogalmazás tőled. Sophie Marceau a te korosztályod, ha nem tévedek, ennél fogva még jobban átérzed az ő ellenállhatatlan varázsát. Sophie az a kategória, amely akármennyi veszekedést megérne. |
2020-02-08 21:19.20 |
Mindenki doppingolt, olyan érában versenyzett. Az erőviszonyok kiegyenlítettek voltak. Ez az ember egy mániákus, megszállott volt. Semmi sem számított neki, csakis az, hogy nyomja tovább. Minden évben csak egyetlen cél motiválta, a Tour de France-ra való felkészülés. Hóban- fagyban tekert órákon keresztül, havas volt fent az út, és e miatt nem mehetett föntebb, de őt ez nem érdekelte, hanem odaszólt az edzőjének: Ki mondta ezt ? Aztán folytatta, nem állt meg, hajtott végkimerülésig, még azon túl is. Soha nem adta fel, soha nem adta meg magát, nem lehetett az asztal alá dolgozni- az élet minden területén ilyen a mai napig. Ő idézete: A fájdalom átmeneti, viszont ha kilépsz, akkor örökké fog tartani. Legyőzte a gyilkos kórt, a rákot úgy, hogy mindössze 40% esélyt adtak neki a túlélésre. Millióknak adott Reményt. Lásd: Livestrong sárga karkötő, na meg az alapítványa, amit ő hozott létre. Rengeteget jótékonykodott. Ám belül ott küzdött a démonjaival... Zsarnokságát, büszkeségét mutatta a U.S. Postalban, vagy velem vagytok, vagy ellenem- ilyen szlogen szerint működött. Ő a csapat feje, első számú embere, The BOSS- így szólította a csapata. Ütőképes csapat nélkül Tourt nem lehet nyerni, temérdek prémiumot fizetett a hűséges fegyverhordozóinak, hogy segítsék őt, főleg a hegyi szakaszokon. Manipulációs trükkjeivel kavarta fel az állóvizet a mezőnyben, le nem írom ide mik voltak azok, ám megszédített ezzel sok mindenkit. Fenegyerekségét domborította ki- ne gondolj rosszra, apró csínytevések. Mentálisan, fizikálisan is a többiek fölött állt. Nem ismerte a fáradtságot, belét kidolgozta a sikerért, az előrehaladásért. Eszméletlen akaraterővel rendelkezett. Azért is odateszem magamat attitűd jellemezte. Luz Ardiden hegyén 2003-ban az aszfalthoz csapódott, a földön fetrengett, már vérzett a könyöke, keresztbe álltak a szemei, de felkelt, és nyomta azt a sz*rt, aztán visszakínálta az egész élbolyt- Presztízsből! (fent van youtubon, nézd meg, ha szeretnéd) Kiállva a nyeregből, gyors pedálfordulatszámon sokáig tudott pörgetni, ezzel a védjeggyel vált ismerté. Példaértékű hozzáállása, alázata, motivációja segítette őt az életben, és sok más embernek mutatott példát.
Akárki akármit mond, felejthetetlen kerékpáros, nagyszerű, egyedülálló bajnok! |
2019-11-10 21:18.22 |
Most törtem darabokra...... |
2019-11-10 14:41.38 |
Csuklóból lehetne Bruce-ról 150 sort írni.. Nem szőrszálhasogatásból, genyóságból írtam Leeről ezeket, amiket az előző kommentemben tettem. Ez egy fórum, ahol kritikákat kell megfogalmaznom, merthogy ha mindenhová pozitív, szép dolgokat írnék, akkor értitek, egysíkúvá, unalmassá válnának soraim - én ezt érzem. Azonban láthatjátok, még a legtrébb mozit is felpontozom jóindulatból. Jómagam kifejtettem, voltaképpen miben volt zseniális Lee, és miben gyöngébb. A sárkány közbelépben például úgy üt, miként oda sem néz az ellenfeleire, vagy amikor O’Hara belép szobája ajtaján, és ahogyan félkörből felemeli, majd tartja meg lábát másodpercekig a vízszintnél feljebb, közben meg mérgesen odamondja: Kifelé!- ezek hajaznak az önbizalmára, technikájára, profizmusára, egójára. Kamerának a szögeit, kameralassításokat elképesztő módon tudta a maga oldalára fordítani egy rúgásnál vagy ütésnél, ez akkortájt nagy szónak bizonyult, 70-es évek elejéről beszélünk! Minél tökéletesebb, eladhatóbb, hatásosabb legyen- ez mozgatta fantáziáját. Híres élsportolók ugyanilyenek voltak: Ali, Ronaldinho, Usain Bolt és sorolhatnám- ők az ego mániájukban tündököltek ki, a közönséget, látványt szolgálták megmozdulásaikkal. Ronaldinhot fiatal korában szerintetek miért nem vágták ki azonnal a párizsi csapatból.. Merthogy őt nem érdekelték a gátak, ha úgy hozta a helyzet, akkor elment az éjszakába csajozni, szórakozni, utána másnapi edzésen sem volt ott.. Elnézték neki, hiszen őstehetséggel bírt- olyan 50 méteres keresztlabdákat adott, cseleket csinált, mint kevesen e világon.. Mint mindenkinek nekik ugyancsak voltak baklövéseik. Nekem is van rengeteg baklövésem, sőt még annál is több… Sokszor infókat gyűjtök, csikarok ki másokból, hozzáteszem sosem azért, hogy megszívassak, félelemben tartsak másokat, sok mindenről képben sem vagyok igazán, ezért szükséges számomra némi infó, néha nagyzolok, olykor félénk, féltékeny vagyok (hol lehetsz, min törheted a fejedet, kivel beszélgetsz éppen, kit kedvelsz valójában ?), nehezen viselem a kudarcot.. Ja, főzni sem tudok még eléggé, és a többi...
Way of the Dragon-ban a Jeet Kune Do atyja nem akarja megölni Chuck Norrist a Colosseumban, jó, gondolhatjuk, onnan csakis egy ember jöhet ki élve, ezt így szeretették volna megcsinálni a végén. Felajánlja Norrisnak, hogy ne csináld, ne ficánkolj már előttem, viszont ő ellenszegül neki, és erre nem fűlik a foga, ezért fojtja meg - megbüntetlek téged. A megbüntetés élvezete keveredett Lee personalityjében, ugyanakkor volt némileg igazság benne, mivel higgyétek el mindig esélyt adott a jobbításra. Felkínálta másoknak a javulást, de ha nem úgy cselekedtek, ahogy ő szerette volna, olyankor, bumm nesze neked. Utána bűntudata van.. Tiszteli ellenfelét és ráteríti ruháját. Mi több rögtön a sűrű hajú karatés munkaadójára gondol, miszerint ő mindennek a kiváltó oka. Ezekről csakis azért beszélek, mert nem tuti, hogy benne van a Google-ban. Keleti filmeket ilyen látásmóddal szerették elkészíteni: halálosan, harcosan, véresen. |
2019-11-07 22:48.09 |
„A legyőzöttség csak egy állomása az elmének, soha senkit nem fognak addig legyőzni, amíg a vereséget el nem fogadja valóságként”
Ez az egyik kedvenc idézetem tőle. Lee örök optimista, jókedvű, szórakoztató habitussal rendelkezett, minden sivár helyzetben látta a jót- ezt ráragasztotta a körülötte lévőkre szintén. Olvasott, falta a tudást, tudásszomja nem ismerte a határokat nála. Egyszer beleütött öklével a vízbe, és onnantól kezdve az rabjává vált, majd utána jött rá, hogy a víz legjobb vegyület a világon. Nemcsak, miként legjobb, hanem lágy, lassú, simulékony, sima, kitartó, együttérző, mégis pusztító erejű-ezt ő felismerte, viszont szerintem sosem tudott ilyenné válni, pedig álma volt. Be water életfilozófiája innen jött: „Légy alaktalan, formátlan, mint a víz... Hát légy te is víz barátom!” A víz kivájja a sziklát, nem az erejével, hanem a gyakori esésével- már az ókorban értették ennek lényegét. Ez a megbarátkozás elmaradt ő és az előbb említett folyadék között, de törekedett az elsajátítására. Olyan szeretett volna lenni, amilyen nem lehetett. Vonzotta az elérhetetlen. Hajdanán tanítványát elverte dühében, nem tudta kontroll alatt tartani önmagát, persze később megbánta tettét- sose másold le ezt, amit leírtam most ide. Túl tüzes, temperamentumos természettel áldotta meg a sors. Hiányzott belőle a nyugodtság, lágyság, kontrollált viselkedés. Hibáit belül érezte, folyton próbált csiszolni, javítani ezeken. Nagyvonalú gesztusaival, cselekedeteivel, békét, harmóniát teremtett. Megszállottjává avanzsálódott filozófiájának. Bruce a prédikátor, aki elhozta számunkra az igazságot. Magas lovon ült, mindenkit tanítani, jobbá akart formálni, nemhiába, egyetemi tanári diplomát szerzett Seattle-ben. Tanítványaitól kezdetben zsetont sem kért. Mindig fejlődésre, transzformálásra sarkalta személyiségét, ez bizonyult kulcsszavának: A Fejlődés, A tökély mindenek felett. Egy jelenetet felvett akár 100-szor, Hollywood csillaga Brad Pitt ugyancsak ilyen legjobbra törekvő srácnak bizonyult. Lee nem tökéletes akart lenni, hanem a Legtökéletesebb, leírom még egyszer, nem rosszmájúságból: Legtökéletesebb!- Hozzámondva közel sem szerény, egyszerű eszközökkel megteremtve. Öltözködésében folyton napszemüveget viselt.. Szerencsés számot adott neki az élet, ez a 27-es szám: A halhatatlanság, sikeresség, legendásság száma övezte. 17-es number hasonlóan ilyen szerencsésnek mondható számmisztikában. Olyan harcművészeti rendszert hozott létre, ami az ő stílusához, személyiségéhez állt legközelebb. Aminek neve: Jeet Kune Doo- „a megtartóztató ököl útja” - Ez életművének legfontosabb piramisa. Teljes hitrendszerré alakította ezt át. Hegyeket mozgatott meg hitével, törekvéseivel. Mániákus természete gyakorlásra ösztökélte nap, mint nap. „Nem attól az embertől félek, aki 10000 rúgás technikát tud, hanem attól, aki egyet, de azt 10000-szer csinálta meg”- naponta, miképpen fejlessze technikáját több 1000 rúgást, ütést hajtott végre. Ő mondta, miszerint ne gondolkozz, hanem érezz, érzésből rúgjál, érzelmi telítettséggel. Szalmaláng, labilis, kiszámíthatatlan, indulatos érzelmei voltak. Megtanulta, voltaképpen az egész felsőtestének erejét érdemes belevinni ütéseibe. Maximalistának vallotta magát, és még annál is maximalistábbnak, e mellett: Hatásvadász- The Big Bossban, ahogyan, amilyen lazasággal a kést a válla mögül eldobja: ez erre irányult, vagy amikor az Enter the Dragonban szétkarmolt, félmeztelen testéről lenyalja a vért- hatásfokozás, nagyzolás képezte filmjeinek részét. Előszeretettel alkalmazta, fokozta ezt a filmjeiben. Félelmet keltő, dölyfös tulajdonsága tükröződött alakításaiban, sokszor megölte az ellenfeleit, kegyelmet nem ismerve ezekben az alakításokban- dühből, keménységből játszott. Zseniális, páratlan mozgáskultúrájával nyűgözte le közönségét, számtalan csacsacsa versenyt megnyert. Bunyósoknak, harcosoknak a mozgását tanulmányozta órákon keresztül videofelvételeken. Muhammad Ali táncoló lépéseit igyekezett lekopírozni, akkora ütőereje volt, mint neki, ám majdnem fele annyi súllyal mérlegelt. Csillárig felrúgott, annyira könnyed minőségű flexibilitás jellemezte. Ennek az embernek egy árva lépésében több minőség volt, mint akárkiben. Nívón aluli dolgok nem érdekelték, a nagy után vonzódott, hogy lehetek még ennél is nagyobb, legendásabb. „Azt bírálják, akinél a labda van”- utálta, ha őt bírálják, ha gyámkodnak feje fölött. A Leg hozzátartozott imidzséhez, azon járt az esze, hogyan válhatna még legendásabbá. Harcművész, Családapa, Filozófus, Táncos, Színész, Forgatókönyvíró, Legenda… Igen, én ilyennek láttam nagyvonalakban Bruce Leet! |
2019-11-06 13:25.32 |
Köszönöm szépen! Azért vagyok itten, hogy a szerény tudásomat átadjam nektek.
Erősen testiséggel párosult filmről válthatunk eszmecseréket. Ezt Ti nem nagyon írtátok. Szamuráj „bácsinak” például pont ezért is tetszik, de nem akarok alápiszkálgatni a mesternek. Remélem nem haragszik ezért, hogy beleírtam az ő motivációjának esszenciáját ide. Akkori korban, az 1930-as években a szexualitás tabutémának számított. Nem véletlenül, hogy az akkori filmekben ki vannak cenzúrázva az ilyen jelenetek. Takarni, titkolni kellett erőteljesen az erre irányuló vágyat, mert ha megtudta a család, akkor leharapták a fejedet, sőt mi több kitagadtak volna a családból. Szentségtöréssel párosult ez az eszme megsértése. Muszáj leírnom ide, merthogy ezt közli a mű nekünk burkolva. Két szerelmespár ki van éhezve egymásra, csak nem mondják ki..- ahogyan Keira ránéz McAvoyra, amikor az ajtó előtt áll,- tele van testi vággyal, úgy kívánja őt, mint a legutolsó falat kenyeret, csakhogy alig meri ezt megélni.. Nem kellett volna leírnod azt a túlfűtött, csacskaságú levelet nekem, ám a nem szócska ott igen jelent belül neki. Figyeld meg, számtalanszor azt mondják a nők, hogy nem, de egyéniségük rejtett kincseiben az igenre gondolnak! A könyvtár falai megrezdülnek, hús a húsba vág a könyvtárban lezajló események fényében, és a kislány remegve meglátja őket- jujj, na, ott borul ki nála a bili, az csavarja meg mindenét. Családi ebédnél kínos légkör figyelhető meg, elsinkófálni azokat a jeleket, melyek a mi kettőnk érintkezésére mutatnak rá, nehogy kiderüljön a flörtölés, testiség, merthogy gátlástalannak tartanak majd minket a hozzátartozóink. A kezük simogatásában fellelhető a vágy… Ha kibontanám az összes szereplőnek a búját, baját, azt miként mit miért csinálnak, akkor több ezer karakternyi szöveg lenne. |
2019-11-06 08:14.44 |
Kettőn áll a vásár mindig.
Robbie Turner legépel a papírjára bódult, lelkileg gyötört állapotában bakelit lemeze sistergésére két olyan pikánsabb tartalmú sort, amit nem kellene, ám nem direkt teszi. A 13 éves kislánnyal küldi el a borítékot, aki felbontja, és ez robbantja ki az egész lavinát a kicsi pszichéjében.. Botlik az erősebbik fél ezzel a lépéssel, mivel ha lenne kellő bátorság benne, akkor ő maga vinné a sorait személyesen kiválasztottjához, vagy nem festene le ilyen pajzán szavakat. Briony hisztit csap némileg érthetően, annyira alápiszkál a srác neki ezekkel a sorokkal. Elítéli, majd bemószerolja, dutyiba kerülését is elintézi… Én értem a cselekedetének belső ficakját, szerintem ti ugyancsak. Irigységből csinálja! McAvoy személye hatást gyakorol pszichéjére a lánynak, hozzáteszem: Akaratlanul! Viszont benne ez fel sem merül tettének súlya akkor, mert úgy gondolja fiatal kiscsaj vagy még te az élethez, nagyok dolgaihoz nem értesz és semmi közöd nincsen hozzá. Ő nem bírja elviselni, hogy Robbie nem az övé, és nem vele játszik, foglalkozik, hanem a barátnőjével levelezget, hetyeg… A lány látva Turner írását azt hiszi, hogy a srácnak az erotika a mániája, hajlamai vannak ferde pajzánságokra, de túlgondolt szemszögből érzékeli ezt, merthogy Turner csak 1 nőért van oda. A kislány még fiatal, naív, butus, esetlen, nem látott, nem tapasztalt szinte semmit a világból, emberi viselkedésekből- húzása betudható ennek. Beképzeli magába a rosszasággal járó dolgokat, amik nem egészében léteznek. Teszem fel a találós kérdést, ami nem találós. Hányan vagyunk így, hogy odaképzelünk mindenfajta csesznye dolgot, amik meg sem történtek ? Sokan. Bruce Lee 50 évvel ezelőtti idézete, hogyan szól ? As you think, so shall you become- Ez filozófia! Az elme hatalmas fegyver és ennél is hatalmasabb bukást jelenthet egyben. Attól függ, hogy hogyan tudod használni.. Képes vagy e kamatoztatni javadra or a gondolataid felfalnak téged. Elismerem irtó nehéz küldetés. Nekem is az. Nem vág ide annyira, ám talán mégis: Al Pacino mit vés elméjébe Dennis Quaid-nek az Any Given Sunday-ben, akkor mikor Quiad bebeszéli fejébe azt, mivelhogy fáj mindene, és ki akar szállni az amerikai fociból.. Nem akarja az utolsó sorsdöntő kupameccsét megvívni. Al pedig odahajol fölé, és sutyorogja neki: skubiz rám-, Amit most mondasz, az csak a fejedben létezik, de ez nem valóságosság. Nem lehet azt mondani nincsen igaza. Mit lehet elvárni egy serdülő csajtól ? Gyermeki, játékos, szabad, felelőtlen, gondterhelt, úgy gondolja, hogy akármit csinálhat, és annak nem lesznek következményei. Nem pártolom, mert bűnös. Olyannyira vétkes, hogy az egész életére kihatással van A Döntése. Ám, Robbie is vétkezett, mert ő meg szabad szájúan írógépelt, rosszul fogalmazott, nem egészében állt a helyzet magaslatán, át nem gondolt tettével sodorja önmagát kelepcébe, még ha nem nyílt szándékkal írja azt a levelet. Egy rossz lépés, cselekedeteid, mekkora problémákat tudnak okozni az életedben.. Ezekre villant rá a történet, és a többit fel sem mertem hozni. |
2019-11-03 22:46.45 |
Rendkívül jó komikum.
Sokunk összekapcsol valamit/valakit, valamihez/valakihez. Létezik olyan, aki tárgyakat, festményeket, műalkotásokat, képeket, illatokat, relikviákat párosít egy személyhez. Van olyan, aki kacatokat halmoz fel maga körül, ő így emlékezik vissza a régmúltra. Én inkább emlékeket, pillanatokat, érzelmeket szoktam gyűjteni. Gary Coopert első látásra a Délutáni szerelemben láthattam, számomra az a film az egyik legkedvesebb a sok közül, mivelhogy szoros emlékek fűződnek hozzá.. Létezik/létezett nekem is egy, vagy szívesebben úgy szólok: A Délutáni Lány! Főleg azokban a hónapokban találkozhattam, voltam vele látótávolságon belül percekre-órákra, és nem véletlenül írtam ahhoz a romantikushoz hosszabb terjedelemben, mivel abban közöltem gondolataimat, legbelsőmben lezajló indítékaimat, vívódásaimat. Ezekre sandítottam, amiket belegyúrtam az elbeszélésnek megfelelő írásomba. Micsoda élmények, motivációs pillanatok voltak azok.. Tudod lehetséges olyan szintűen felfokozott élmény, melyben megfagy a levegő, széjjelszakítanád magadat a kiszemeltedért, szíved megdobban, hideg kezeid összeérnek vele, és amiről azt akarod, hogy sohase érjen véget. Viszont az élet sajnos olykor egészen más, csalafinta.. Ennél személyesebb dolgokat semmiképp sem véshetek erről, merthogy már a korlátokat, határokat feszegetem irományaimmal, melyeket nem kellene. Legvégén a rosszakaróim, fújjolóim el fognak engem náspángolni. Ne érts félre, a kettőt külön kell választani: mozi az mindig egy másfajta univerzumba kalauzol el minket, sosem a valóság, csak fellelhetők benne hasonlóságok, árnyalatok, amik képzelgéseim ellenére, úgy hiszem, működhetnek, talán-talán igazzá válhatnak a real life-ban úgyszintén. Billy Wilder bábáskodása érzékelhető a színfalak mögött, övé a forgatókönyv parányi harmada. Ernst Lubitsch a direktora, producere mindennek. Az 1930-as évek verőfényes Francia mediterrán éghajlata a helyszín. Jómódúak Riviérájába kapunk bepillantást, az események ezen a helyen kolbászolnak első felvonásban. Coopernek olyan sármja volt, hogy a mai korosztályú hímegyedek szintén nyugodtan tiszteleghetnek neki vigyázzállásban. Amilyen módisággal, magabiztossággal a Love in the Afternoon-ban bűvöli Hepburntöt, úgy, hogy nekitámasztja mancsát a sötétbe borult árnyak közepette a falhoz, és ejti ki szavait: Te az összes többi nőnél vonzóbb vagy- az emlékeim szétfoszlott martalékaiból éled újjá ez a mondat. Meg, ahogyan fekszik a padlón a lánnyal együtt, és keresi ottan a topánkáját, pedig Coop idős, mind fizikailag, mind lelkileg, ellenben játszadozik csodájával, ennél fogva fiatalodik, bimbózik ki újra a bágyadt személyiségéből- ezeket nem romlottságból csinálja. Bluebeard's Eighth Wife-ban a kalapos, öltönyös Michael Brandon szerepébe bugyolálja magát, aki hihetetlenül balga természetű, kisfiús pillantásai, és a mindenre elszánt vállalkozó szellemű férfinak a keveredése figyelhető meg karakterének mélyebb tömlöcében. Jobb kezét zsebre vágja, oly módon lődörög az utcán. A Váratlan örökségben is hasonlóan, ám ottan erősebben írták rá a nyámnyila tubás fickó stílusát. Ott, ahogy elmormolja, szomorúan a meséjét az újságíróhölgynek, aki csakis az öncélú érdekei, cikke megírása végett sétálgat ővele, majd továbbá a percek előrelépésével ez átesik a ló túlsó oldalára- azért állunkat nem dörzsöljük a meglepettségtől. Arról beszél miszerint viszi a kis füzetét magával, és abban ír az egyedülálló képzeletbeli lánynak, folyton arról mereng magányában,hátha kibújik a lapok közül a lány, és valóssággá éledezik számára- mondom iszonyatosan korlátolt alaptermészetű, kisembert játszó figura, ám kedvelhető a meghozott cselekedetei által- szétosztja vagyonát a szegény munkásemberek között. Visszatrappolva ide, itt már 7-szer nősült, noha ennek előzményeiből dióhéjnyi részt tudunk meg, merthogy nincsen eléggé kihámozva nekünk, csupán gondoljuk az úri, multimilliárdos mivoltából ennek beskatulyázását. Nem arra kacsintok, miként aranyba merített tulajdonság, amivel rendelkezik. Nem az. Ne is kövesd őt ebben sose. Noha ez vígjáték, amit nem érdemes totálisan komolyan venni, nem is ez a célja, hanem a vászon előtt ülők szórakoztatása. Kissé hadart angol szövegek jellemzik, melyek szerves töredékét képezték ezeknek a régi vágású komikus moziknak, gondolj bele több mint 80-évvel ezelőtti gyerekcipőben járó technológiákkal dolgoztak. David Niven de tökfilkó, jólfésült itten, ahogy odaszalad a lányhoz, midőn meglátja a tengerparton-, nahát, az megmosolyogtató. Ő amúgy nem akármilyen színészi adottsággal rendelkezett, ezt mellékszerepben megmutatja a Kékszakáll nyolcadik feleségében, merthogy Gary „bearanyozott” jellemzőit majdhogynem ledörgöli őróla abban a bolhányinak mondható pár villanásban. Claudette Colbert született színésznőnek bizonyult. Idolját, feddhetetlenségét, személyiségét sem lehet egyoldalúvá tenni. Remekül alakít, cuki úszósapkában úszkálva, aztán felcicomázva előkelő úriasszonyként- mind a kettőt jól hozza. A vendéglőben megszeppenve, legelőször félve nyomja, a puszit Michael szájára-az mosolyt csalhat orcánkra. Ki az istennyila házasodna meg olyan férfivel, aki már előtte annyiszor nős volt, még akkor sem ha dúsgazdag lenne. Az idős nénike odaordítja: Te vagy a legaljasabb emberi lény a világon. Nyilván, az ilyen fickókról megvan a véleménye mindenkinek. Nem rájuk gondolunk, amikor családot szeretnénk alapítani. Ezek elvi dolgok, és az erkölcsös nők ezt az elvet betartják, ami ily módon helyes. Nicole de Loiselle racionális típusa nemet mond neki először, amit megértünk, majd belemegy egyéni céljából a házasságba, megveszik őt 100 ezer dollárért- van az a pénz, amivel le lehet valakit kenyerezni, ám ez boldogság nélküli házasság. Azután valami megváltozik a végén, hiszen összecsiszolódnak a felek, a megpróbáltatásukkal, küzdelmükkel, szándékos flörtölésükkel, kiengesztelésükkel egyetemben. Ezzel elenyészően klisésen, de mégis azt hiszem rokonszenvezve zárja le a látottakat. |
2019-11-02 21:01.49 |
Franco Zeffirelli alap romantikusa.
Kevés mozi van, amely ennyire drámaian, hiteles keretek között közvetítse az érzéseket. Csillagokat nézve teszi fel a kérdést a lány- mi lenne, ha meghalnék ? Srác válasza: Én ugyancsak veled halnék meg. Igen, mivel ez a Végtelen ragaszkodás. Végtelen szerelem, mely sutba veti az előítéleteket, azt miként ki-mit mond a hátad mögött, a lehurrogásokat, családi háborúkat. Ezt a ragaszkodást soha nem szabad feladni. A fiú eleveníti fel az apjában ezt az érzést újra, amit előtte csak egyszer élt át életében, pedig nem egy fiatal férfiről beszélünk itten.. David harci fenegyerekké válik, oly mértékben belegabalyodik a vágyába, hogy aztán bűnhődnie kell a súlyos tettéért. Mert a szerelemben bolonddá válhatunk, és olyan dolgokat viszünk véghez, amiket nem lenne megengedett. Nekem is van némi bűnöm.. Persze, van. Sokunknak szintén.. Viszont a tetteimben, írásaimban, itteni történeteimben nem volt sosem negatív szándékosság, még ha ezt úgysem hiszik el nekem. Javítóintézetben, álmaiban a srácnak a másik része kuszálgatja össze gondolatait. Amikor minden porcikánkkal a másikra vágyunk, de nem lehetünk vele.. Ott az illúzió bennünk, hogy hol lehetsz, mit csinálhatsz, netalán más férfival beszélhetsz, hentereghetsz- a féltékenység, mert az fájó, taccsra teheti az embert.. Ami a sok ilyesféle darabban nincs meg, itt ezt maximum skálán hozza a mű. El tudod hinni a sztorit, még akkor is, ha talán nem is vagy annyira érzelmi beállítottságú. Ezért kötelező érvénnyel, erősen ajánlom. |
2019-10-30 08:48.53 |
Nem mai darab, ám annál szerethetőbb.
Ernest Hemingway írásából mintázott alkotásról beszélünk, aki szerette a vizet, tenger morajlását, politikai viszonyokat, háborús ütközeteket, ezt bele is merítette ide nekünk, hasonlóan, mint ahogy tette Az Öreg halász és a tenger című örökérvényűen ajánlott, legendás irományába, ahol az ember küzdelmét, kitartását, sorsát, védtelenségét írja le a természeti erőkkel, saját magával szemben. Ő részt vett, harcolt a spanyol polgárháborúban-úgy érzem azért, miként megmutassa az embereknek, és magának, hogy ő nemcsak egy mimózalelkű írózseni, hanem kemény páncélzatú, mindenre elszánt katona, ámbár ez nála egyfajta védekező mechanizmusnak ugyanúgy betudható.. Howard Hawks rendező 1944-ben készítette el ezt a munkát (ennél már csak a 14-es numerológiai szám szebb, nagyra becsültebb). Az egyszer lenn, egyszer fenn valamelyest a korszakalkotó Casablancára hasonlíthat, én nekem sosem volt szívem csücske a Casablanca, pedig tudom, voltaképpen kezdetlegessége, ódivatúsága ellenére profi munka. Forgatókönyvét az utolsó estéig húzták-vonták, legutolsó éjszakán fejezték be.. Szerencsére nem amerikaias kivitelben! Ottan Bogart kicsikét összegubózva, színészi talentumát háttérbe nyomva, párját a svéd származású, hírességű színésznőt Ingrid Bergmant helyezi maga elé, ennél fogva úgy gondolom, az Bergman filmje. Hajókáznak a horgászok kapitányuk Harry Morgan irányításával a hullámok szürkés vízében, azért szürke, mivel csakis két színárnyalatot magába foglaló mozi ez még. Hol vagyunk a színes képvilágtól.. Az éjszaka sötétjében, ködjében lévő hajókázás iszonyatosan élethű. Lauren Bacall felért száz Megan Foxxal. Lelkedet kiszipolyozza a mondókájának erősségével, gúnyosságával, amely így szól: Remélem, tudsz fütyülni Steve, összecsücsöríted a szádat és kifújod a levegőt - na, azt nézd meg, puszta alávágásból odatolja ezt a mondatot neki. Az egyik legkimértebb teremtés, fagyott jégcsap jelzővel megilletett alakításával találkozhatunk az elején. Ahogy, amilyen modortalanul, letojom módon ejti ki a szavakat a másik felé, amolyan királynőként titulálva ezzel önmagát-, amikor oldalról veszi Bogarttal őket a kamera, ahogyan meggyújtja, szívja cigijét,- olyan flancossággal, hogy arra mondanám azt: nem semmi perceket fest nekünk a vászonra vagy inkább fogalmazzunk úgy: Ő A SZÍNMŰVÉSZNŐ! Sokan egész életükben védőpáncélt hordanak, a sivár, kegyetlen világgal szemben. Vedd le az álarcot, csak merj önmagad lenni-annak idején magoltam be ezt valakitől.. Ez mindannyiunk nagy feladata az életben, mivel szeretünk álarcba burkolózni a világ ridegségével szemben.. Gondoljuk magunkban, így súlytalanabb a boldogulás, mely valamilyen szinten igaz is. Kulcsférfink, akinek szobája falán bokszolók, torreádorok, birkózók képei lógnak, amik valamiféle hősi maketten meglévő eszményképeivel, ideálok imádatával köti össze személyiségének rejtett magvát. Kis véznámnak becézi a nőjét- talán így mutatja ki az iránta táplált imádatát, merthogy szavakkal egy ilyen természetű férfi számára nehézkes lenne. Valljuk be, nem erről az emberről mintázták a szerénység fogalmát, ám ha jobban megnézzük, akkor rájövünk arra, ő belül mégis szerény. Jófej, gyógyító vagyok, noha fent hordom az orromat, és senkitől nem fogadok el semmit se. Humphrey folyton ezeket a segítek, elintézem a páromnak menekülését, fájóan keservesen, de lemondok róla, hogy neki jobb, könnyebb legyen szerepeket játssza el, teszi mindezt félvigyorral az arcán- oktatni lenne érdemes! Meg sem lepődök már ezen. Mindenhol erre íródott a karaktere: Casablanca, Sabrina, Gazdagok és Szegények.. Ebben volt nagy, de ebben baromira (no, azért ne vess rám követ a csúnyácska szó miatt, de ide ez illik) az volt. Hiszen alakítása révén képes az emberekből, partnernőjéből kihozni valami olyat, amit érzésnek nevezünk. Közepe felé lehull a lepel, és feloldódik a nő, aki érzéseit védőburkában tartja szinte végig, kezdenek áttörni a gátak, elindul a macska-egér párharc, játék a felek között.. Van ez a mondás: Szerelemben és háborúban mindent szabad. Hoppá, következésképpen ez lehet nem egészében így van, ám szerintem ilyesmi zajlik itten petyhüdt keretek közé szorítva. Mindezentúl számos probléma mellett segítenek a szereplők az elesettebbeknek, akiknek szüksége van erre- ez olyan alaptulajdonság, ami mára már köszönőviszonyban sincs a külvilággal. Elismerem a mű vajmi gyöngébb vonalait, viszont noir mozik között kétség sem férhet hozzá az egyediségének! |
2019-10-27 19:54.29 |
Veszélyes kölykök.
Tényszerűen azok, de ha jól bánunk velük, optimálisan közeledünk feléjük, akkor ez a melléknév, hogy veszélyes azért enyhíthető. Coolio- Gangsta’s Paradise rap száma ugrik fel a vászonra, érezzük, ideális helyen járunk, mivel ez a 90-es évek közepe (95), egy amerikai középsuliban tartózkodunk, ahol el van szépen burjánozva a diákok viselkedése, és a tanároknak felettébb súlyos gondokkal teli fejtöréseket okoznak. Nem találják a módszert, hogyan lehetne őket tanulásra sarkalni, betörni, szebb vizekre evezni a normákkal szembenálló viselkedésformájukat. Jön Louanne Johnson, aki a haditengerészetnél szolgált, ám ezt az énjét magába fojtja most, és teljesen más felvértezett jellemzőket hozva próbál majd enyhítést gyakorolni az osztályának tagjaira, hasonlóan, mint ahogyan Jon Lovitz tette az Osztály Vigyázz címmel felruházott komédiában… Jó, ez nem vígjáték, sokkal inkább drámaibban előadott mozi. Saját lényéből fakadó jellemzőit domborítja ki Pfeiffer, merthogy ez a nő bájos hangszínnel megáldott, kedvelhető, vajszívű, védelmező, akiről minden serdülő álmodozhat. Felveszik, és adnak neki 25 ezer dolláros éves fizut, aminek hallatán kitör tanárnőből a mámor, viszont egyáltalán nem tudja mire vállalkozott.. (Felismeri magában azt: A Pénz nem boldogít, ezt közli diákjainak később- van benne ráció!) Először amikor belép a gettó dzsungel tantermébe, akkor a tanulók szívatják, kikezdenek ővele, meg is illetődik, felháborodik ennek láttán, szempillantás alatt kisétál, és elgondolkozik azon, hogy de hülye voltam, mi a francnak jelentkeztem én erre a borzadály állásra… Hazabóklászva elolvas két tucat könyvet éjszakába nyúlóan, csak sajnos rájön, ezekben a könyvekben bizony nem találja a megfelelő tanmesét azzal kapcsolatban, hogyan tudna megfelelően hatni a fiatalokra. Más módszerekhez kell nyúlnia, és azok nem mások, mint a puhítás, enyhítés, felüdülés valamifajtácska belső világra ható feloldás. Kezd működni az ő taktikája.. A teremben dobálja a csokikat, amikor valaki beordít egy helyes megoldást.. Elviszi osztályát mókázni, szórakozni a vidámparkba, gondolj te is bele ekkor a sulis kirándulásaid élményeire, azok az osztálykirándulások.. azok az élmények.. Mivel ez a film ennek a felidézésére ugyancsak rámegy. Ezekkel a kikapcsolódással szolgáló elemekkel fejezi ki háláját a növendékek felé. Ilyen életszemlélet ma már nem sok akad… Feltehetjük azt a kérdést, hogy ez azért nem kockázatos tanítási újítás, amit bevezet ? Mert legyünk őszinték az. Ő hatalmat ad ezeknek a fiataloknak és ezzel könnyen vissza lehet élni… Valóságban is így szoktak menni a dolgok… Akkor derül ki igazi jelleme az embernek, amikor hatalmat adnak a kezébe! Hatalomban jogunk van ítélkezni, mások fölött uralkodni, ha úgy adatik kihasználni a másikat.. Ez az uralkodói magatartásnak a negatív aspektusa. Kérdés az, miként használják ezt fel a diákok- Visszaélnek ezzel vagy sem ? Minden osztálynak létezik egy vezére, szószólója, akire hallgatnak, aki magával ragadja az egész közösséget. Tehát a főcsávónak léteznek itten fenevadi tulajdonságai, Johnson tanárnő pedig elmegy a családba, mert tudja, hogyha a családi légkör nincs rendben, akkor a vezérfiú sem lehet tiszta lelkiismeretű, és rossz példát mutathat a többieknek. A családban kell ezt a problematikát kibogozni. Elkezd hinni a srácban, és maga mellé állítja a fiút, utána a tinédzsereket szintén. Valami megfordul bennük, magatartásuk javulni kezd, elkezdenek verseket olvasni, együtt tanulni, ismereteket gyűjteni, okos információkkal gazdagítani az osztály szemléletét, és ez által önmagukat. Megkezdődik a fejlődés, jobbá válás, amire minden tanár áhítattal vágyhat.. Tét a leérettségizés, plusz kitörés, hogy többek legyünk például egy bolti eladónál.. Tanárnő! Te tanítottad meg, hogy soha ne adjuk fel. Te vagy nekünk: A FÉNY- beleborzongtam ennek hatására, annyira tisztességes. Jórészt azoknak ajánlanám, akik ebben a korszakban tengődnek jelenleg, nekik hibázni nem tud ez a 90 perc. |
2019-10-25 17:47.55 |
Zseniális szót nem tudom, hogy lehet e fokozni.. De ez valami ilyesmi.
Milos Forman csehszlovák filmrendező szerette, ildomosnak találta a deviáns viselkedéssel kapcsolatos, társadalmi korlátokat szétfeszítő, lázadó viselkedésformákat színre vinni- legtöbb filmjében használta ennek eszközét. Lásd: Amadeus, Hair, Man on the Moon.. Ám ez a film fillérekből készült, és valamivel lassabb, mélységesebb rétű, mint a többi rendezései. Valószínű, hogy született őstehetség volt ez az ember, mivelhogy rossz mozit életében nem készített. Michael Douglasről sokan nem tudják, ám ő producerségben létezett pályája elején, csak utána kezdődött el a színészi munkája. Az Akadémia kedvelte az ehhez fogható műveket, ezt itten Díjesővel aranyozta be- ennek érdemeit jólesően elismerem. Szerintem Patrick McMurpheynek kimondott jelentőségű gondjai nincsenek.. Deviáns viselkedésű, mert szeret bunyózni, kicsit pszichopata, enyhén borderlineos. Lázadás, lázadtatás jelenik meg az elmegyógyintézetben. Ő szembeszáll a kidolgozott program tervel, és a galibákat okozza, majd növeli, de e mellett visz új pezsgést, miként kiröppenti a diliseket az épület falai közül. Pezsgéssel, felszabadulással, játékossággal, élményekkel oldja fel, gyógyítja a betegeket, mint ahogyan Robin Williams a gyerekeket gyógyította a Patch Adams-ben. A betegeknek nem véletlenül közvetítenek klasszikus zenét, ami nyugtató, fájdalomcsillapító, örömforrásként szolgáló hatású, ámbár, ha folyton ezt nyomassák az már unalmas és fárasztó, ezt a főszereplőnk szintén érzékeli, ki is akad ez által... Miss Ratched úgy játszik a betegekkel, ahogy ő szeretne… Főnővér a tábor parancsnoka, ugyan nem volt a szépségesség tárából annyira alul kezelve, viszont nem ez alkotta karakterének érdemleges értelmét, hanem a házsártosság, kritikusság, leszabályozás nagykövetének ékesnél is ékesebb mutatója- valahogyan így jellemezném őt. Szekálta a betegeit rendesen (McMurphey erre direkt rá is tesz egy lapáttal) ezekben a szekálásokban mutatta meg az intézetnek a birodalmi felsőbbrendűségét. Jack nem hallgat a nővérekre, nem nyeli le gyógyszereit sem, az Észvesztő című filmben Angelina Jolie ugyancsak hasonlóan viselkedik, amely ugyan erre a látásmódra rendezkedik be. A gyűlésben lezajló nyílt beszélgetések nyomasztóan hathatnak az emberre- ez is a célja, hogy valamilyen szinten az intézet ármányosságát kiterítsék. Eléggé drasztikus, nyomasztó dráma, viszont mondanivalója, mik az életben számító koronaékszerek, igazságok igazsága miatt berzenkedésre semmiféle okot nem ad nekünk. |
2019-10-23 23:20.27 |
Félreértés ne essék, én nem protecteltem Don Johnsot semmikor sem. Tizenéves fejjel láttam először ezt a fickót, és nyilván hajdan megkapott engem ugyancsak a higanyossága, menősége, nemtörődömsége, egyedisége.. Lábára nem húzott zoknit, úgy viselte a lapos talpú egyszínű lépőjét- ő tette állítólag ezt világhírűvé. Nem értettem kicsiként, hogyan vannak ennyire oda érte a lányok, mivel oda voltak érte… Jól nézett ki, mindene megvolt, háza, kocsija, munkabeli rangja, dellája, nagy szövege, nagyképűsége, és ezt nézték a nők.. Mi mást néztek volna benne ?! Most is ezt nézik.. vagy nem ? Nem zakatolt az agyam a személyiségének motivációján akkor semennyire sem, majdcsak felcseperedve jöttem rá, kotorásztam utána valódi személyiségére… Valljuk be, nem a családapák piramisának csúcsa, gyöngyszeme- igaz, nem is ez az inspirációja itten… Mivel őt nem érdekelték az apróságok, érted számára nem számított, hogy öt kiló ide vagy oda- minél coolabbak, menőbbek, szebbek legyünk annál jobb, ez érdekelte csakis. Ha volt barátnője, merthogy miért is ne lett volna.. Vele sem bánt oly szépen.. Amikor kipattant a fejéből pillanatok alatt valami, akkor az éjszaka közepén fogta magát és otthagyta a hölgyet, azután benyomta zenéjét, és elment a megfizethetetlen értékű Testarossájával kocsikázni, annyira vágyott a szabadságra, egyedüllétre… Irtózott a kötöttségektől, az összeszíjazástól, szerény magatartástól… Később rájöttem, ám ezek közel sem példamutató, toleráns emberi jellemzők. Kezelhetetlen, öntörvényűséget vetítgetett a rendőrségen, ahol dolgozott, a főnökkel sokszor nem értették meg egymást, veszekedtek-rivalizáltak, hiszen nem bírta, ha megmondják neki, hogy mit, hogyan csináljon… Kiakadt az irodai munkától, egyhelyben való üléstől, papírmunkát rühellte, menni akart driftelgetni a ferrarijával, szabad szeretett volna lenni folyton, nem rendelkezett szelídséggel… Üldözőbe venni a rosszakat, városában ezzel igazságot szolgáltatva a népnek- ez foglalkoztatta. Azt sem csipázta, ha dirigálnak, pátyolgatják, kordában akarják tartani.. Halálesetek nagyrészében ő beszélt a hozzátartozókkal telefonon, és ő közölte ennek hírét.. Szellemes, racionális, taktikus, felvágós, erős egyéniségű faszi volt a sorozatban, nehezen lehetett összetörni, érzelmileg erősnek, felületesnek mutatta magát. A nők nem szeretik az érzelmes csávókat, sosem szerették-, miképpen az nem olyan férfias.. Inkább a józan ész a mérvadó napjainkban- és én mit tudok tenni ? Küzdjek ez ellen ? Fejet hajtok ez előtt mostan valamilyen szinten... Donra ez illett, mert ő az eszével szeretett inkább, szalmaláng, tüzes természete sok fejfájást okozott párkapcsolataiban. Kiválóan tudott biliárdozni- fogadásból játszott, és a luxus verdáját szintén felmerte tenni rá, Ja, és persze felettébb szerencsésen, könnyedén diadalmaskodott. Fene vigye el a szerencséjét… A terem legkarcsúbb nőiességének dobta be magát (nem akárkinek), imádta a kihívásokat, a szinte elérhetetlent, lehetetlent, aki messzire tartózkodott az átlagosságtól(ezt a mentalistát nagyon csíptem benne!) Amiket felsoroltam, azok inkább negatívabb oldalról közelített meghatározások, de valóságosak!
Miami Vice-t azt foglalta magába, amit lentebb lévő kommentemben megfogalmaztam. |
2019-10-23 15:44.53 |
Tony Scott hibátlan, mint általában mindig. Egyáltalán tudott hibázni valaha is ? Nem emlékszem rá, hogy tudott volna. Noha egy légtérben zajlanak az események többsége, ez valamelyest csipetnyit egyoldalúvá, lefékezővé teszi a látottakat, viszont a színészi csillogás, izgalom feledtet velünk minden hiányt.
Scott hozta magával a pusztító színész-ászait. Ez kérem az „A” kategóriás színészet. Valami felső dimenzióban keresgéld, merthogy ők ketten ott kávéznak, sandítok ezzel Gene Hackmanre a legendára és Denzel Washington kiélezett párharcára. Böhöm nagyságú MASZKULIN FILM (Például: Az 1988-as Le Grand bleu- A nagy kékség sem csupán egy filmköltemény, hanem szintén ilyen Maszkulinságot megkövetelő párviadal-, ahogyan a tengerben vetélkednek a férfiak akár életüket adva a mélységnek…) amit leművelnek a felek, itten ez erre utal.. Hans Zimmer zenéje szépen vezet minket a tengeralattjáró mentén… Szikrázik, fojtogat a levegő végig főszereplőink között. Bemos kettőt az arcára a vezértiszt Denzelnek, visszanéz rá rezzenéstelen tekintettel, és gondolja a fekete fiú: gyerünk, főnök üssél még keményebben-erősebben, egyszer, kétszer, akárhányszor, én kibírom, ezért jelentkeztem erre az állásra, hogy bírjam, álljam kettőnk nézeteltérésének ütközetét, állnom kell a sarat- ez mekkora maszkulinságról ad tanúbizonyságot ?! A jelenetek jelenete! Szabályokat betartva, hinni, kitartani bármi áron, vérezni, könnyezni, izzadni soha fel nem adni az eszmémet, igazságomat, amit a sors rendeltetett nekem... Akár szembeszállni a felettesemmel, ha úgy kívánják a körülmények, még ezt is megteszem a többiekért, valami nemesért.. Legénység cidrizése, ki kinek a pártján áll, mennyi feszültség van bennük, nem tudnak dönteni.. Mi sem tudunk az életben sokszor… De az, aki nem tud az egy gyönge egyén, és mindig is az fog maradni- ez a mozi valami ilyesmire úgyszintén rásomfordál. Mindennek van mögöttes tartalma a világon: egy filmnek, egy háborúnak, egy másik férfival való félrelépésnek, egy bosszúnak, egy átbulizott éjszakának, egy fájdalomnak, egy utazásnak, egy munkahelyváltásnak, egy más országba való költözésnek, egy Végtelenül Tisztellek nevezetű szóösszetételnek… Én hiszem, hogy Mindennek van. Denzel búcsú suttogása a feleségéhez: „Álmaimban velem leszel”- valahogy bennem maradt ez a mondat, mert mit tud mondani ilyenkor az ember a másiknak… Búcsúzás az mindig olyan, ami kicsit kínos, nem szeretnénk átélni, megtapasztalni.. A hölgy arra gondol, inkább ne mondj semmit, csak menj már el, nem szeretnélek látni - mivelhogy az elválás nem éppen jó érzés, és akkor még óvatosan fejeztem ki magamat. Lipicai csődör Spanyolországból származik, nem Portugáliából- igazad volt neked másodtiszt, (- intelligens, hírhedt, olyan dolgokra képes, miszerint az hihetetlen, simulékony, nagyon tanulékony, nemes lófajta, és fekete, de csak a születése pillanatában az, utána tiszta fehér színűvé átváltozhat…) így vall Hackman a végén Denzel felé valamifajta tiszteletet. Hack lekaparhatatlan tartása nem engedi meg neki, hogy azt mondja: Tiéd az érdem… Akkora gőgösség, becsvágy, rettenthetetlenség van a főtisztben, amelyre a szavaim ugyancsak valahová elbújtak mostan.. Patyolatfehér egyenruhába öltözve vannak mindketten- benne van a mérleg középső állása ebben a jelben. Belátja Gene a tények tényét, miként ki kell lépnem a flotta köréből végleg- ez az önfejlődés példázata nála. |
2019-10-21 22:57.42 |
Ha valaki olyan kukkerről nézi, mint a sorozatot akkor meglepődés érheti, csalódás hasonlóan előfordulhat ebben a bő két órában nála, merthogy Mann nem eléggé nézegette a szériát, vagy ha nézicskélte is, de nem merített belőle nagyon semmit, a kukába dobta annak forgatókönyvét, és az önös vázlata alapján készítette el ezt a mozit. Foxxot, ha kora reggel felébreszteném, akkor is tudná hozni a szerepét minden erőlködés nélkül. Sonny Crockett stílusából leszabdalt szinte mindent Michael Mann, és ráfektetett többet a színészi játékára, amiben Farrell otthonosan mozgott- okosan csinálta, mivelhogy ezzel Farrellnek kedvezett úgy érzem, habár az eredeti főszereplőhöz képest így is másnak, talán kevesebbnek éreztem karizmáját.. (Azért a szegycsontig kigombolt ing befigyelt, hogy látszódjon a mellizma- ezzel mutatta a vagányságát). Kibővítették emberibb, komolyabb jellemvonásokkal a karakterét, olyanokkal, amik képesek még szeretni is valakit, ami nagyon nagydolog! A végére gondolok itten, ahogy elereszti a lányt, pedig belehal, mégis megteszi érte, mi úgyszintén együtt halunk meg vele. Sokszor írtam azt a szót, hogy halál, a halál egyenlő az elmúlással,+ a fizikai halállal szintén párosul. Gong Li amikor kiborul, mérges akkor a legnőiesebb (Élettapasztalatom alapján nézve úgyszintén így szoktak futni a dolgok!), az ő férje amúgy a híres elektronikus zenész Jean Michel Jarre. Li nem csúnya nő, emellett szerintem a nők is ezt mondanák róla, hogy nem az. Crockett szerette a nőies nőket- ízlésére sem lehet panaszunk. Szívesebben kézikamerával dolgoztak, alig van állított kamera, ennél fogva élethűbbek a képek. Effektíven száraznak, lassúnak mondható jelenetekkel van telis-tele, amit én krimisen felépítve láttam itten.. Harc, küzdelem nem sok van, és ha van az sem olyan kaliberű, amire azt mondanám: hűűű megáll a levegő. Stílusa hiányzott a szereplőknek, főleg Farrellnek, de ezt betudom a rendező bácsinak.. Azért léteznek elképesztően eltalált dallamok, akciók, háttérzajok.. Viszont valahogy nem szorította össze annyira a legbelsőmet a mű. A szériában Don Johnson nemcsak egy nyomozó érdemmel rendelkező férfi volt, hanem Ő MAGA testesítette meg Miamit-, ha nem láttad, akkor kukkants bele, mivel pont ettől maradandó. Déli part életvitelét, fáradhatatlan mozgását az ő Ray-Ban napszemüvegén keresztül lehetett legjobban átérezni.. Akkori divattal, miliővel, kulináris dolgokkal, luxussal teli villákba mutatott betekintést nekünk, diszkókba, ahol általában valami aperitifet hörpintett fel Don, közben folyamatosan dohányozott, alatta meg szóltak a 80-as évek legértékesebb egyvelegei-, mert azok mentek… Ott seftelt az alvilági alakokkal a munkája jóvoltából, neki ez volt a beépülési stratégiája, mivel szellemi fronton működött inkább, úgy mintha saját maga főnöke lenne.
Ez a film attól vonalaz némi egyediséget, amilyen módon tálalja nekünk az érzékiséget, és amiket nem mond ki szavakkal. A zuhany alatti pillanatokra gondolva ezzel, amikor Farrell ránéz A Nőre, és érzi, hogy Te nem lehetsz az enyém- az az igazi rejtett kincs, amit nem közöl. Tehát, pont az ilyen részekért adom meg rá a négyest, merthogy ér annyit a háttérben settenkedő akusztikus gitár hangjaival együtt. Visszafogom magamat, és nem papolok róla most ezen felül 40 sort, ámbár tudnék. |